Perspectives alternatives sobre el mesurament de l’envelliment a Espanya: diferències territorials - Spijker, Jeroen (Documents d’Anàlisi Geogràfica, 2021)
L’envelliment de la població és el canvi de l’estructura per edat de la població en què la proporció de persones grans augmenta amb relació a les més joves. Sovint es considera que aquest procés suposarà un increment important de la despesa pública destinada al benestar i la salut de les persones grans, raó per la qual l’envelliment de la població ha servit de justificació per a certs ajustos d’austeritat i l’augment en l’edat de jubilació. Mitjançant quatre indicadors alternatius, el present article mostra el següent: 1) que l’augment de la supervivència en edats més avançades té un efecte rejovenidor en la població; 2) que els períodes d’auge econòmic alleugen la càrrega de l’envelliment, mentre que un mercat laboral infrautilitzat l’agreuja. D’aquí que els economistes i els responsables de les polítiques públiques han de replantejar-se l’ús d’indicadors comuns de dependència de la vellesa basats en l’edat de 65 anys com a «llindar de vellesa» i l’edat de 16 a 64 com la població «productiva» per justificar els seus arguments i polítiques.